Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ZABIJÁK
PODLE KOMIKSU „ZABIJÁK“
Je k nevíře, jak fyzicky vyčerpávající může nicnedělání být.
Pokud se nevydržíte nudit,
není tahle práce pro vás.
KAPITOLA PRVNÍ PAŘÍŽ / CÍL
Žádné město se neprobouzí jako Paříž.
Pomalu.
Bez berlínského nebo damašského burácení dieselů
a bez ustavičného mumraje Tokia.
Nejlépe to vystihl Pepek námořník.
„Jsem, jaký jsem.“
Nejsem výjimečný.
Prostě se…
odchyluju.
Když se nikdy nepotkáme, považujte se za šťastlivce.
Až na to, že štěstí není skutečné.
Ani karma
a bohužel ani spravedlnost.
Ačkoli bych rád předstíral, že tyto koncepty existují,
není to tak.
Narodíme se, žijeme
a jednoho dne zemřeme.
A mezitím… „Dělej, co ty chceš, ať je celý zákon.“
Abych citoval…
někoho.
Už nevím, koho.
Každý rok se narodí 140 milionů lidí.
Plus minus.
Světová populace čítá přibližně 7,8 miliardy lidí.
Každou vteřinu zemře 1,8 lidí.
Zatímco 4,2 se jich v tu samou vteřinu narodí.
Nic z toho, co jsem kdy udělal, tyhle statistiky nijak neovlivní.
Skepticismus je často zaměňován za cynismus.
Většina lidí odmítá uvěřit, že za hranicí života
nečeká nic jiného než chladná, nekonečná prázdnota.
Ale já to přijal.
Spolu se svobodou, která jde ruku v ruce se smířením.
Uvědomil jsem si, že nutnost konat nevzniká,
když je riziko největší.
Skutečné problémy přicházejí
ve dnech, hodinách a minutách předcházejících danému úkolu
a v minutách, hodinách a dnech po něm.
Vše záleží na přípravě,
smyslu pro detail,
maličkostech,
maličkostech
a maličkostech.
Nenechte drobečky mravenečkům
s pinzetami, sáčky na důkazy a sadami na odběr DNA.
Buďte neviditelní,
což je v 21. století nemožné.
Tak alespoň nebuďte nápadní.
Zachovejte klid
a nezastavujte se.
Jsem převlečený za německého turistu, kterého jsem onehdy viděl v Londýně.
S německým turistou se do řeči nikdo nedá.
Pařížané se jim vyhýbají jako zbytek světa pouličním mimům.
Ve Francii je 1 500 McDonaldů.
Ucházející místo, kde seženete deset gramů bílkovin za euro.
Spolu s dalšími 46 miliony zákazníků týdně.
Bohužel nevím, kdy přesně se ukáže,
ale podle dodatečných informací, které jsem získal, má dorazit.
Víc ti nepovím.
Haló? Jsi tam ještě?
Už je to pět dní.
Počkám ještě do zítřka.
Dobře. Nemusím ti připomínat, že pokud nesplníme náš závazek…
- Náš? - Jo, abys věděl.
Nedostaneme zaplaceno a výdaje půjdou za náma.
Zavolej, pokud se příštích 24 hodin
nic nestane.
Pak se uvidí.
Hal…
Člověk člověku vlkem.
Abych zrecykloval to výstižné klišé.
Každý sám za sebe.
Zabij, nebo budeš zabit.
Právo silnějšího.
Není to zkrátka lidská povaha?
Všech těch, kteří svěřují svůj osud dobrotě lidstva,
se musím zeptat:
„Co vás k tomu vede?“
Často jsem používal Airbnb.
Teď už ne.
Superhostitelé si oblíbili chůvičky.
Můžete být klidní. Asi 70 až 80 % justičních omylů
je přímým důsledkem výpovědí očitých svědků.
Přesto stačí pár epizod Dateline, abyste věděli,
že existuje nespočet způsobů, jak klopýtnout.
Kdo vymyslí tucet, je génius.
A to já nejsem.
Od počátku věků
vykořisťuje masy lidí hrstka vyvolených.
Na tom stojí celá naše civilizace.
To je ta krev v maltě spojující všechny cihly.
Děj se co děj,
stůjte vždy v řadách hrstky, ne masy.
Při odstřelování
je jedinou výhodou vzdálenost.
Všechno ostatní, rána připomínající rachejtli,
řinčení skla a křik,
jsou jen nevýhody.
Co se týče nevinných kolemjdoucích,
všechno vám časem splyne.
Váleční veteráni tomu říkají „tunelové vidění“.
Já tomu říkám „zaměstnanecký benefit“…
Kurva.
Největší zhoubou člověka je nečinnost.
To nenapsal Dylan Thomas, ale měl.
Práce navržené tak, aby s vámi zamávaly,
jsou vždy nejnudnější.
Vlastně mě začaly bavit kontaktní práce.
Zinscenované nehody,
postupné otravy.
Cokoli s dávkou kreativity.
Kdy jsem naposledy někoho v klidu utopil?
Gary Ridgway,
vrah od Green River,
za dvě dekády zavraždil nejméně 49 žen.
Byl tak natvrdlý, že se dokázal sotva podepsat.
Zato byl pečlivý.
Svých 10 000 hodin mám za sebou.
Navíc mi hraje do karet únava strážců zákona.
Jsou zavaleni případy.
Ted Williams má pálkařský průměr 0,344.
Já bych měl 1,000,
ale nebudu si připisovat zásluhy za smrt mafiánského účetního,
co dojel na infarkt.
To byl jediný případ, kdy to za mě oddřel nikotin, červené maso a manželský stres.
Ze všech lží amerického vojensko-průmyslového komplexu
mám nejradši tvrzení,
že spánková deprivace není mučení.
Ostražitost je zásadní.
I tu nejukázněnější mysl může přemoct únava,
netrpělivost,
nedočkavost,
nedůslednost.
Hudba je velmi užitečný nástroj.
Pomáhá mi se soustředit.
Netoulat se v myšlenkách.
Vše si pečlivě plánuju předem.
Soustředím se na detaily.
Nikomu nestraním.
Zdržuju se jakýchkoli názorů.
Kdo si mě může dovolit,
nemusí ztrácet čas obhajováním svých pohnutek.
Nesloužím Bohu, vlasti
ani žádné vlajce.
Jsem výkonný
a stojí za tím prostý fakt.
Je…
mi…
to…
celý…
u prdele.
Na tuhle vzdálenost
je pokles podzvukové střely zanedbatelný.
Potřebuju jen tepovou frekvenci pod 60
a precizní stisk,
aby starožitná okna nenarušila trajektorii.
Drž se plánu.
Předvídej. Neimprovizuj.
Nikomu nevěř.
Nedej nikomu výhodu.
Bojuj, jen když jsi za to placený.
Zakaž si soucit. Soucit je slabina.
Slabí jsou zranitelní.
Na každém kroku
se sám sebe ptej: „Co z toho budu mít?“
S tím musíš počítat.
Pokud to nebudeš dodržovat,
neuspěješ.
Prosté.
Kurva.
Tak tohle…
je poprvý.
C-B-U-J-W-B.
Co by udělal John Wilkes Booth?
Všechno vyčistit nitrem.
Rovnou si můžu vydrhnout oči a oholit jazyk.
Udělal jsi, co šlo.
Uklidni se. Dýchej.
No tak.
Koukám, že máte dost nalétáno, pane Ungere.
Výborně.
Příjemnou cestu.
Jak se to mohlo stát?
- Neskutečný. - Stalo se.
To mám podle tebe říct klientovi?
Je to problém. A ne zrovna malej, kurva.
Další příležitost dostaneme bůhví za jak dlouho.
Do prdele práce.
Nabídnu mu co nejdřívější nápravu.
Za každou cenu.
Ozvi se, jakmile…
Pas, prosím.
Vaši kšiltovku.
Upozorňujeme cestující letu 1258 do Santo Dominga,
aby se připravili na nástup do letadla.
Cestujícím, kteří budou ochotní počkat na pozdější let,
nabízíme cestovní poukázky.
Více informací vám sdělí pracovníci u gatu.
Děkuji, že jste se vzdal své dnešní rezervace, pane Bunkere.
Máte tak nárok na noc v hotelu a poukázky na drinky zdarma na zítřejší let.
Poletíte hned ráno a přímo do Santo Dominga.
Dejte to tamhle.
- Mám vám to dát do… - Ne, díky.
Děkuju.
KAPITOLA DRUHÁ DOMINIKÁNSKÁ REPUBLIKA / ÚKRYT
- JIP, pokoj čtyři! - Tudy.
To ne.
Tiše, ať tě neslyší.
Musí se vyspat.
Hlídají vnitřní krvácení.
Dostala druhou transfuzi a silný léky na bolest.
Byli dva.
Dokáže je popsat. Nebyli maskovaný.
Jedna byla ženská.
Nepřišli tam krást. Řekla mi, že… Ona…
- Mohla by… - Nespěchej.
„Jsou horší věci než to, co mi udělali.“
Pořád to opakovala.
Jen si to představ.
Co je horšího?
Řekla, že když ji…
přepadli…
tak toho chlapa bodla, proskočila oknem,
- schovala se v džungli… - Dýchej.
Odjeli v zeleným autě s majákem.
Posraným taxíkem. Věřil bys tomu?
Moc dobře ví, že o určitých věcech nesmí mluvit,
když se někdo vyptává.
Celou dobu jsi sestru nosil na rukou. Miluje tě.
Do ničeho nešťourám…
- Ale tohle… - Marcusi.
Přišli si pro tebe a nehodlali po sobě nechat svědka.
Marcusi, dobře mě poslouchej.
Slibuju ti, teda přísahám,
že nic takovýho už nikdy nedopustím.
Cestu zvládne, tak ji ještě dneska převezeme
do soukromé nemocnice v Punta Caně, jak bylo domluveno.
Ne! To nedělej…
Jsi v pořádku?
Ukaž se mi.
Strašně jsem se bála, že něco prozradím.
Ale neprozradila.
Bylo jedno, co říkali.
Nebo co mi udělal.
Nic jsem jim neřekla.
Nic o tobě.
Prostě nic.
Byl bys na mě pyšnej.
- Držela jsem se. - Já vím.
Je to zlý?
To brzo uvidím, co?
Řekla jsem si,
že pokud to nezvládnu,
pokud nepřežiju,
už tě nikdy neuvidím.
Nesnesitelná představa.
Tak jsem se rozhodla.
Odpočiň si.
Dobře.
ŘIDIČ: LEO RODRIGUEZ
NUTNÝ PODPIS
Nechcete to poslat expres?
Za tuhle sazbu to doručíme za dva dny
do konce pracovní doby, pane Madisone.
Ty za to můžeš, Leo,
že si musím tahat práci domů.
Drž se plánu.
Předvídej. Neimprovizuj.
Nikomu nevěř.
Nedej nikomu výhodu.
Bojuj, jen když jsi za to placený.
- Pardon. Jdu pozdě. - Zakaž si soucit.
Soucit je slabina.
Slabí jsou zranitelní.
Na každém kroku
se sám sebe ptej:
„Co z toho budu mít?“
S tím musíš počítat.
Pokud to nebudeš dodržovat,
neuspěješ.
Prosté.
Do prdele. Teď jsem vyrazil.
Fakt, sleduj.
Ber.
Je tam i guma. Co je moje, je i tvoje.
Klidně si ji nech celou.
Co dál? Chceš moje rádio?
Tři dny zpátky sis pěkně zajel. Tak povídej.
Cože?
Tři dny zpátky?
Počkej, ne! Fajn, řeknu ti to.
Myslíš toho exota s ženskou?
Ze soukromýho letiště?
Nabral jsem je kolem poledne, těsně před obědem.
Čekal jsem na práci, ale celej tejden to byla bída.
Už jsem to balil, když přiletěl tryskáč, tak jsem zůstal.
Vylezli z něj dva bílý magoři. Ženská jako uchošťoura.
A ten chlap s ní?
Měla by mu dát náhubek. Šel z něj strach.
Pěkně podrobně mi popiš, co všechno jste spolu dělali.
Žádnej problém. Jen jsem je vozil.
Řekli, že to bude na otočku. Severně po dálnici
a pak hluboko do džungle. Jeli jsme věky.
Zavezl jsem je, kam mi ukázali na Googlu.
Nedalo se jim odporovat.
Dojeli jsme na soukromej pozemek a řekli, ať počkám.
Byli tam…
asi tak hodinu.
Na příští sjeď.
Umíral jsem hlady a bylo mi fuk, co ukazuje taxametr.
Chtěl jsem ujet. Nesmím, ale málem jsem to udělal.
Tady zastav.
Vrátili se po západu slunce. Týpek měl zkrvavenou nohu.
Chtěli zpátky na letiště, tak jsem je odvezl.
To je vše.
Smím?
Dáš si?
Klidně se ptej na cokoli.
Nevím, co byli zač. A u tebe mě to taky nezajímá.
Při vší úctě.
Co kdybych vystoupil a nechal ti tu klíčky? Půjdu zpátky…
A…
Hotovo, pane Cunninghame. Šťastnou cestu.
KAPITOLA TŘETÍ NEW ORLEANS / PRÁVNÍK
New Orleans.
Krásné vlhké New Orleans.
Tisíc restaurací, jedno menu.
Tady mě profesor Hodges přesvědčil, abych přestal studovat práva
a radši zákony obcházel.
Ve Spojených státech je přes 50 000 skladových areálů.
Mám prostory v šesti.
Rád si představuju ten díl Války skladů,
až vyschne nastavené inkaso, přeříznou zámek jednoho z těch mých
a nakouknou dovnitř.
ŽELEZÁŘSTVÍ
Dolores.
Chyběl jsem ti?
Kamera a samozamykací zámek z 80. let.
Zastaralé řešení pro reálná bezpečnostní rizika.
Hej!
Mockrát děkuju, kámo.
Zachránils mě.
Jednadvacet.
Dvaadvacet.
Třiadvacet.
Čtyřiadvacet.
Pětadvacet.
Šestadvacet.
Sedmadvacet.
- Nemůžu se dočkat. - Já vím.
- Máte se? - Jo, dobrý.
- Dneska jen jeden? - Jo.
To jsou mi věci.
- Mějte se. - Nashle.
Dobrý den, Dolores.
Zdravím, jak…
EDWARD HODGES MEZINÁRODNÍ OBCHODNÍ PRÁVO
Panebože!
- Panebože! - Přestaň to opakovat.
- Co je, Dolores? - Omlouvám se.
Chtěl jsem psát e-maily…
Dobrý bože.
Co tě to napadlo sem chodit?
Tohle se ti vůbec nepodobá, příteli. Vysvětlíš mi to?
Nenapadá mě jediný důvod,
kvůli kterému bys riskoval odhalení.
Do toho.
Poslechni ho.
Šílenství.
Jinak se to nazvat nedá. Šílenství.
Přece se nebudeš zlobit na mě.
Mrzí mě to. Otevřela jsem vstupní dveře.
- Dolores. - FedEx…
Mě to mrzí. Upřímně se omlouvám.
Zjevně tu došlo k nedorozumění.
Požádám tě, aby ses nadechl.
Zamysli se.
Za moment to vyřešíme, drahá. Slibuju.
Až si uvědomí, jak pošetile se chová.
Letěl jsi domů?
Jak jsi mohl, když jsi věděl, že já…
Musel jsi vědět, že nerozhoduju o tom, co bude.
- A stejně jsi letěl domů? - Co jsou zač?
Co jsou zač?
Není to snad jedno?
Fakturu jsem viděl jen zběžně, ale o to tu vůbec nejde.
Když někdo mine cíl, vyvolá to automatické následky.
Byť nešťastný, je to závazek vůči klientovi a zakázce.
Musel jsem toho velmi naštvaného a mocného muže odškodnit.
Ani ve snu by mě nenapadlo, že poletíš domů.
Nikdy.
Co to sakra…? To bylo dětinský.
Ale ještě není pozdě.
Celý tenhle debakl může skončit dobře, ale jen když zmizíš.
Předpokládal jsem, že jsi to udělal.
Máš peněz, že je nikdy neutratíš.
Z velké části díky mně.
Tak proč je dávno neutrácíš na opačném konci světa
pod falešnou identitou?
Nevěříš mi. Nemáš ve mě důvěru. Fajn.
Nejspíš si za to můžu sám.
Po těch letech, co jsem to tu od píky budoval,
jsem myslel, že máme jistý vztah.
Někde to tady je.
Vím, že máš zálohy, Eddie.
Všechno o mně i ostatních.
Protože na cloud bys je nedal,
Nikdy bys to z kanceláře nevynesl.
Nic tu není.
Vše, co jsem měl, bylo na těch dvou počítačích.
A teď už není.
Koho se tu snažíš zastrašit?
Nepovede se ti to. Nemá to cenu.
Jediné logické řešení
je otočit se a odejít těmi dveřmi
vstříc novému životu.
Přeju ti hodně štěstí.
Pomalu se utopíš a pak se zbavím tvýho těla.
Budou si sice lámat hlavu nad střípky z tvojí bokovky,
ale protože se vypaříš z povrchu zemskýho,
skončí stopy tam, kde začaly.
Ledaže…
Potřebuju to vědět, Edwarde.
A tobě dochází čas.
Naser si.
Tři hřebíky. Nekuřák ve středním věku.
Asi 80 kilo.
Mělo by to trvat tak šest, sedm minut.
Kurva.
Drž se plánu.
Předvídej. Neimprovizuj.
Bojuj, jen když jsi za to placený.
Nikomu nevěř.
Škemrala bych, kdyby to k něčemu bylo.
Mám jména, co hledáš.
Vím, o koho jde.
Ale…
než ti je povím, chci něco na oplátku.
Vím, čeho jsi schopný. Jak umíš…
narafičit věci.
Řeknu ti ta jména,
ale slib mi, že nezařídíš, aby si to vyložili špatně.
Prosím tě.
Nemůžu jen tak zmizet.
Děti potřebují moji životní pojistku…
Zakaž si soucit.
Nakonec asi fakt škemrám.
Soucit je slabina.
Slabí jsou zranitelní.
Na každém kroku
se sám sebe ptej: „Co z toho budu mít?“
S tím musíš počítat.
Pokud to nebudeš dodržovat,
neuspěješ.
Prosté.
Nepotřebujete s tou mrtvolou pomoc?
Nejsem špatný člověk.
Nejsem.
Na pařížské zakázce jsi začal dělat 28. listopadu, tak jdi na „N“.
Pod „N“ najdi v číselném pořadí 1128.
Jedna, jedna, dva, osm.
Adresa ti bude povědomá.
Kvůli tomu…
NEČEKANÝ PŘEBYTEK
…co se stalo,
je na zadní straně dodatek.
Měla by to být dvě čísla bankovních účtů
těch subdodavatelů, které hledáš.
Jsou uložené pod číslem účtu. Jaké je to číslo?
- Dva, tři, jedna… - „T“.
Zase podle pořadí.
ST. PETERSBURG, FLORIDA
BEACON, NEW YORK
PLNĚ PROPLACENO
Claybourne?
Klient.
Bezchybný úklid je fyzicky náročná záležitost.
Mírně řečeno.
Chcete nesložitelnou skládačku?
Dílek nebo dva schovejte.
A zbytek rozházejte.
Jak se to říká?
Dvakrát měř, jednou řež.
I já si musím připomínat,
že jediná životní cesta je ta za vámi.
Dobře, je vaše, pane Kincaide.
KAPITOLA ČTVRTÁ FLORIDA / SUROVEC
Za 200 metrů bude váš cíl vlevo.
Slunná Florida.
Kde jinde najdete tolik podobně smýšlejících lidí…
mimo vězení.
Snad u něj neplánujou přespat.
Ale popořadě.
PODPORA SPÁNKU
SLADOVÝ LIKÉR
Možná by měli zavést povinnou 30denní čekací lhůtu i na kreatin.
Tak tady jsi.
Ostražitý.
Plně soustředěný.
Pořád je ti to celý u prdele?
Divo, přestaň!
Divo, k noze!
Tohle budu muset odhadnout.
Průměrný pitbul váží 20 až 25 kilo.
Tenhle se mi zdá větší…
takhle zblízka.
Varování. Obsahuje difenhydramin.
Neužívejte, pokud jste alergičtí na difenhydramin.
Při problémech
jako zvracení, průjem nebo ztráta srsti kontaktujte svého zvěrolékaře.
Divo!
Starý dobrý Jih se mění, ale vřelost a půvab si zachovává.
Představujeme vám hudbu Ameriky.
Ukáže vám směr k našemu atlantskému slunci a plážím.
A našim karibským ostrovům.
Dnes jsme zpátky v Arley Hall and Gardens v Cheshiru.
A pokud jste milovníky zahrad, budete nadšení.
Podíváme se totiž do jedné z těch nejstarších v zemi.
Drž se plánu.
Předvídej. Neimprovizuj.
Nikomu nevěř.
Bojuj, jen když jsi za to placený.
Vybral sis špatnej dům, sráči.
Ty seš ten z Dominikány?
Seš to ty, že jo?
Víš, většina lidí…
S tímhle musíš počítat.
Pokud to nebudeš dodržovat,
neuspěješ.
Prosté.
Vítejte, pane… Grante.
Řekneme vám, jakmile začne nástup do letadla.
Letíte domů, že?
Ještě ne.
Upozorňujeme cestující přímého letu 182 do LaGuardie.
Prosíme cestující s dětmi
a osoby vyžadující asistenci, aby se dostavili k nástupu…
KAPITOLA PÁTÁ NEW YORK / EXPERTKA
Co by kamenem dohodil od města, které nikdy nespí.
Pořád dost na očích.
Copak to děláš?
Žiješ mezi „průměrňáky“.
Jménem Enterprise vám přeji bezpečnou cestu, pane Malone.
Pro aktivní profesionálku
je život na předměstí
neobvyklá volba.
Leo říkal, že vypadá jako uchošťoura.
Docela to trefil.
…a padá, vítr ze západu a severozápadu o rychlosti 30 kilometrů v hodině.
Slabé sněžení a sněhové přeháňky budou provázet nízké teploty až do zítřka.
S denním maximem -2 °C a nočním minimem -9 °C.
Zítra teploty dosáhnou pouze -4 °C. Od západu po severozápad…
Tak jo.
Je všeobecně známo, že když najdou zavražděnou ženu,
je hlavním podezřelým vždy manžel nebo přítel.
Obzvlášť pokud oběť nebyla znásilněná.
No…
tak známo to asi není.
Nevím, jestli je to umění, ale…
Počkat…
Tak dlouho jsem byla vzorná.
Najednou lituju, že jsem si každý den odpírala zmrzlinu.
- Mám přinést menu? - Není třeba. Díky, Carle.
Dám si skleničku, nevadí? Degustaci whiskey, prosím.
A rovnou i mou láhev.
Jistě.
Skleničkou samozřejmě myslím spoustu.
Aspoň mi řekni, že je po Hodgesovi.
Že pořádně trpěl.
Posluž si.
Šéfkuchař mi posílá všechno, co by mi mohlo chutnat.
Tohle je jeho specialita. Je to výborný.
Nic lepšího ve městě nenajdeš.
Bylo by dost nezdvořilý
nezúčastnit se mojí poslední večeře.
Bojíš se jedu?
Předpokládám, že jsi stihnul navštívit jistého horlivého Floriďana.
Toho škoda není.
- Tady to je. - To byl fofr.
Chcete popsat výběr?
Než byste skončil, byly by všechny prázdné.
Na zdraví.
Pít taky nebudeš?
Bože.
Jestli tě to zajímá,
osobně bych tvou přítelkyni vynechala.
Ani jsem se jí nedotkla.
Vyjádřila jsem nesouhlas s jeho postupem.
Ale sám jsi viděl, jak…
vnímavý…
Dostaneš jméno, adresu… Není to nic osobního.
Každý jsme se někdy museli zbavit civilisty,
který nám stál v cestě k cíli.
Když jsem začínala, překvapilo mě, čeho jsem schopná.
Jak snadný to bylo.
Byl to šok.
I tak jsem se zařekla, že jistý věci nikdy dělat nebudu.
Motivovaly mě peníze.
Za který bych si…
až jich jednou bude dost, mohla koupit nový život.
Další lež, kterou jsme si říkali.
Kdy ses například naposledy obtěžoval zeptat sám sebe,
proč tvůj cíl upadl do tak velké nelibosti?
Čím míň víš, tím líp.
Jak se říká: „Krutost jednoho je pragmatismem druhého.“
Lovec jde do lesa
a uvidí grizzlyho.
Obrovskou bestii.
Zvedne pušku a vystřelí.
Medvěd padne a lovec se k němu rozběhne. K jeho překvapení ale nic nenajde.
Žádného medvěda, zlomené větvičky ani krev.
A v tom mu najednou
medvěd položí obří tlapu kolem ramen a začne vysvětlovat.
„Vystřelil jsi,
ale netrefils.
Buď tě sežeru, nebo tě…
znásilním do zadku.
Je to na tobě.“
Lovec dal samozřejmě přednost životu.
Druhý den
se vrátil do lesa.
Tentokrát s mnohem větší zbraní. A znova uviděl medvěda.
Zamířil, vystřelil, medvěd padl.
Lovec se k němu rozběhl, ale medvěd nikde. Najednou stojí vedle něj
a říká: „Však už to znáš.“
Ponížení se opakuje.
Následující den se lovec zase vrátí do lesa, tentokrát s bazukou.
Vidí medvěda, zaměří ho v hledáčku a vystřelí.
Zpětný ráz ho odhodí a když se kouř rozplyne, zvedne hlavu
a nad ním stojí medvěd se zkříženýma rukama.
Probodne lovce pohledem.
„Ty sem nechodíš kvůli lovu, co?“
Mohl jsi mě srazit autem, unést, mohla jsem uklouznout na ledu.
A přesto jsi tady.
Kdybych teď zakřičela,
nejspíš bych stejně umřela.
Ty bys uniknul.
Nejspíš.
Ale ne nepozorovaně.
Proč tak riskuješ?
Chci si popovídat.
Lichotíš mi, ale nevěřím ti.
Jsi tu, protože sis nemohl pomoct.
Chtěl sis proti mně sednout, abys měl jistotu.
Jako pár dní zpátky, když jsi zamířil
a bůhvíproč…
minul.
Jak je to možný?
Tak dlouho jsem se na tuhle chvíli připravovala.
Až jsem přestala věřit, že kdy přijde.
Vše v pořádku?
Skončili jsme. Můžete to odnést.
Výborně.
Neměli byste náhodou zmrzlinu, Carle?
Mám donést nabídku dezertů?
Ne, není třeba.
Drž se plánu.
Předvídej. Neimprovizuj.
- Nikomu… - Už tam budeme?
Ještě kousek?
Já sice nerozhoduju, ale co třeba u řeky?
Teda.
Moje poslední minuty. To vědomí, že za chvíli umřete,
bych nepřála ani největšímu nepříteli.
Což jsi vlastně v tuhle chvíli ty.
Náš rozhovor ti utkví v paměti.
To se neboj.
Až přijde tvůj čas,
neproběhne ti před očima vlastní život, ale můj.
Můžu se utěšovat, že tě budu aspoň nějak strašit.
Pomoz dámě.
Nikomu nevěř.
Pokud to nebudeš dodržovat,
neuspěješ.
Tenhle bude riskantní.
Důslednost policie
je přímo úměrná jmění oběti.
Risknu to.
KAPITOLA ŠESTÁ CHICAGO / KLIENT
U skutečného bohatství platí,
že čím víc člověk má, tím hůř se mu zapadá mezi ostatní.
Personalizované značky samozřejmě nepomůžou.
DUPLIKÁTOR ČIPŮ
Dorazili jste do cíle.
Na Mosad nevypadá.
A rozhodně není v Mense.
Nezvládá ani Wordle.
DRUHY ČLENSTVÍ TÝDEN NA ZKOUŠKU
Všechno si pojisti, ať pak nelituješ.
Sajónara, Severní Ameriko.
Prosím, podepište se tady a tady.
Co nejpřesněji, prosím.
VÝBĚRY A DALŠÍ KREDITNÍ SLUŽBY
Výborně.
Váš účet je tímto uzavřený.
Vše bude převedeno na váš karibský účet.
Snad vám brzy budeme moct znovu posloužit, pane Jeffersone.
Pokud mohu,
naši poradci v oblasti správy majetku by vám rádi představili
naše vybrané investiční příležitosti.
Zajímavé.
Hele, tady ne.
Běžte pryč. Díky.
Tady to je.
Browning. Smith & Wesson. Colt.
Jestli sháníš něco jinýho, seženu to.
Co bys rád? .380?
James Bond by nepohrdnul.
Co tahle? Koulervoucí osmatřicítka?
Mám tu i Desert Eagle, jestli hledáš něco skladnýho,
co složí i jelena.
Koukám, že se subkompaktem od Glocku umíš.
A přinesl si vlastní tlumič. Hezký.
Líbíš se mi, hubeňoure. Druhou máš za půlku.
Tohle stačí.
- Chceš náboje? - Ne, díky.
Jak myslíš.
Vítejte, pane Hartley.
Jste tu poprvé?
Užijte si cvičení.
Byla úplně nová.
To mě mrzí.
To není definice šílenství.
Šílený je dojíždět 150 kilometrů do práce.
Jo.
A pak si stěžovat, že tě to nebaví.
A druhej den nasednout do auta a jet těch 150 kilometrů znova.
Máš naprostou pravdu.
Říkal jsem ti to. Neposloucháš mě.
Ptáš se: „Clayi, mám koupit Bitcoin?
Co je to krátká pozice?“
Řeknu ti to a ty jsi nadšenej.
- Ale tohle… Ty neposloucháš. - Poslouchám.
- Tak co tu děláme? - Jdeme.
Jdeme makat.
Jako bys mi řekl, že si dáme intervaly.
A já na to: „Intervaly? Zapomeň.”
NAČTENO!
K čemu je Trojský kůň, když existuje rozvážka?
Všechno je zamčené na sedm západů,
dokud miliardář nedostane chuť na meloun.
Přišli si pro tebe a nehodlali po sobě nechat svědka.
Strašně jsem se bála, že něco prozradím.
Nevím, co byli zač. A u tebe mě to taky nezajímá.
Když někdo mine cíl, vyvolá to automatické následky.
- Nakonec asi fakt škemrám. - Vybral sis špatnej dům, sráči.
Když jsi zamířil a bůhvíproč minul.
Jakmile mu pohlédnu do očí, budu vědět, jak to skončí.
Musí přece existovat nějaký daňový odpočet.
Očekávám, že uděláš všechno proto, abys ho našel.
Počkej.
Ty mě nezklameš.
Zklamu sám sebe i ostatní.
Měl jsem tě už dávno nahradit.
Kdo sakra…?
Jak jste se…
Tak jo.
Já…
Ještě ti zavolám, Marvine.
Musím končit.
Pokládám, sakra.
Já…
Aby nikdo neblbnul.
Nevšimnul jsem si…
Poslouchám.
Pak že to tu hlídají. Někdo letos asi nedostane vánoční bonus.
Já…
Nemám tu hotovost.
Ale můžu pro ni poslat. Ne?
Fajn. Co pro vás můžu udělat?
Přišel jsem vám ukázat, jak snadno se k vám dá dostat, pane Claybourne.
A zjistit, jestli spolu máme nějaký problém.
Jestli máme… Co? Problém?
Samozřejmě, že ne.
My se známe?
Dávno si nepamatuju jména a obličeje jako dřív.
Tak jo.
To je adresa.
Rue du Grev 3…
Pořád nechápu…
Počkat.
Vy.
Nedošlo mi to.
Vyslechněte mě, prosím.
Abych odpověděl, nemáme problém.
Nemám vám za zlé nic, co se stalo,
nebo nestalo.
Jen abyste věděl.
Hned po tom incidentu
mi zavolali.
Dozvěděl jsem se, že se to zvrtlo.
Řekl jsem jim, že nikdo není dokonalý.
Přiznávám, že jsem se ptal, co se za těchto okolností běžně dělá.
A on… ten právník, Hedges,
navrhnul, že v takovém zvláštním případě
bych si měl zařídit pojistku,
abych se vyhnul případným následkům.
Říkal jsem si, proč by to měl být můj problém.
Prosím, pochopte, že celý…
Neumím v tom chodit.
Přišel jsem o balík, tak jsem se sobecky chtěl následkům vyhnout.
Nakonec jsme se dohodli, že za dalších 150 táců
zamažou veškerý stopy.
Podrobnosti mi nesdělili. „Pošlete úklidovou četu.“
To říkal on, ne já.
Tak jsem poslal peníze do úschovy
a pustil to z hlavy.
Až doteď.
Snažím se vám tu vysvětlit, a nevím, jak líp to podat,
že s váma žádnej problém nemám.
Žádnej.
Co se mě týče,
jsme si kvit.
Zvláštní.
Vloupu se k vám domů
uprostřed noci s pistolí s tlumičem.
A vy nemáte tušení, proč tu jsem.
Kdybych se měl vrátit,
použiju radioaktivní jed na vašem oblíbeném hrnku.
To by byla pomalá smrt způsobená
bolestivou nekrózou obličeje.
Nebo vás může potkat tragický pád do výtahové šachty.
Ale slibuju,
že vymyslím něco trefného.
EPILOG - DOMINIKÁNSKÁ REPUBLIKA
Potřeba cítit se v bezpečí
je cesta do pekel.
Osud je placebo.
Jediná životní cesta
je ta za vámi.
Pokud to v tom krátkém čase, který je nám vyhrazen,
nedokážete přijmout,
možná nepatříte mezi ty vyvolené.
Možná jste jako já.
Součást masy.
Překlad titulků: Anna Farrow