Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
UBOJICA
PREMA ISTOIMENOM GRAFIČKOM ROMANU
Fascinantno je koliko se fizički iscrpiš kad ne radiš ništa.
Ako ne možeš otrpjeti dosadu,
ovo nije posao za tebe.
PRVO POGLAVLJE: PARIZ / META
Nijedan se drugi grad ne budi tako kao Pariz.
Polagano.
Bez dizelskog škrgutanja Berlina ili Damaska
ili neprestanog brujanja Tokija.
Mornar Popaj je to najbolje sročio.
„Takav sam kakav sam.”
Ja nisam izniman.
Ja sam samo…
izdvojen.
Budi sretan ako nam se putovi nikad ne sretnu.
Samo što sreća ne postoji.
Kao ni karma,
a nažalost,
ni pravda.
Iako bih se volio pretvarati da ti pojmovi postoje,
to jednostavno nije tako.
Čovjek se rodi, živi.
I na kraju umre.
A dotad: „Čini što te volja i neka ti to bude sav Zakon.”
Kao što to kaže…
netko.
Ne sjećam se tko.
Svake se godine rodi stotinu i četrdeset milijuna ljudi.
Otprilike.
Na svijetu ima oko 7,8 milijardi stanovnika.
Svake sekunde umre 1,8 ljudi.
A u istoj se toj sekundi rodi 4,2 ljudi.
Ništa što sam ja ikad učinio neće se nimalo odraziti na tu statistiku.
Skeptičnost često brkaju s cinizmom.
Većina ne želi vjerovati
da ih poslije smrti ne čeka ništa osim hladnog, beskrajnog ništavila.
Ali ja to prihvaćam.
Baš kao i slobodu koju priznanje te istine povlači za sobom.
Shvatio sam da ništa ne treba poduzimati
u trenutku kad je rizik najveći.
Pravi problemi nastaju
u danima, satima i minutama koje prethode zadatku,
kao i u minutama, satima i danima poslije njega.
Najvažnija je priprema,
praćenje detalja,
ponavljanje,
ponavljanje
i ponavljanje.
Neka se plavci muče.
Sa svojim pincetama, forenzičkim vrećicama, uzorcima DNK.
Ne smiju te ni vidjeti.
A to je u 21. stoljeću nemoguće.
Zato neka te bar ne zapamte.
Ostani miran.
I samo produži.
Prerušio sam se po uzoru na njemačkog turista kojeg sam vidio u Londonu.
Nitko ne želi imati posla s njemačkim turistom.
Parižani ih se klone kao što se ostali klone pantomimičara.
U Francuskoj ima tisuću i petsto McDonald'sa.
Sasvim pristojno mjesto da za euro dobiješ deset grama proteina,
s još 46 milijuna ljudi koje svaki tjedan ondje posluže.
Volio bih da znam kad će točno doći,
ali prema dodatnim podacima koje sam dobio, očekuju ga.
Drugo ne znam.
Halo? Još si na vezi?
Pet je dana prošlo.
Čekam još danas i sutra.
Neka ti bude. I sam znaš, ako ne obavimo posao…
- Mi? - Pa da.
Nema naplate, troškove podmirujemo sami.
Samo ti nazovi ako prođe još 24 sata
bez pomaka.
Pa ćemo vidjeti.
Hal…
Čovjek je čovjeku vuk.
Da se poslužim prigodnom floskulom.
Snađi se kako znaš.
Ubij da ne ubiju tebe.
Opstaju najjači.
Pa zar nije takva ljudska priroda?
One koji se uzdaju u prirođenu dobrotu ljudskog roda…
volio bih pitati:
„A otkud vam to?”
Često sam rezervirao preko Airbnb-a.
Ali više ne.
Superdomaćini vole snimati skrivenim kamerama.
Neka vas tješi činjenica
da je 70-80 % pogrešnih presuda izravna posljedica iskaza očevidaca.
Ali dovoljno je samo nekoliko epizoda Datelinea
da shvatiš kako mogućnosti za propust ima bezbroj.
Ako se dosjetiš njih dvanaest, onda si genijalac.
Ja genijalac nisam.
Otkad je svijeta i vijeka,
manjina je uvijek živjela na grbači većine.
To je kamen temeljac civilizacije.
Krv u žbuci koja sve opeke drži na okupu.
Po svaku cijenu,
svrstaj se u manjinu, a ne u većinu.
Kad je snajper u igri,
udaljenost je jedini plus.
A sve ostalo: praskavi zvuk što podsjeća na vatromet,
lomljava stakla i vriskovi,
sve je to minus.
Što se tiče slučajno prisutnih,
svi se oni rasplinu.
Ratni veterani to zovu tunelski vid.
A za mene je to profesionalna sreć…
Jebote!
Čovjeku glave najčešće dođu dokoni sati.
Nije baš Dylan Thomas, ali trebalo bi biti.
Nekako ispada da su najmonotoniji upravo oni poslovi kojima je cilj izazvati šok.
Rad izbliza mi je čak prirastao srcu.
Inscenirane nesreće,
postupno trovanje.
Samo da ima neke kreativnosti.
Kad sam posljednji put nekoga onako lijepo i u miru utopio?
Gary Ridgway, Ubojica s rijeke Green.
U više od dvadeset godina ubio je najmanje 49 žena.
Taj nije znao dvije riječi sastaviti.
Ali bio je savjestan.
Ja sam svojih 10 000 sati odradio.
A osim toga, na ruku mi ide zamor predstavnika zakona.
Zatrpanih poslom.
Tedu Williamsu je prosjek u karijeri bio 34,4 posto.
Meni bi bio sto posto,
ali ne upisujem si u zaslugu ono kad je mafijaški računovođa umro od infarkta.
Samo su taj put nikotin, crveno meso i bračni stres
obavili posao umjesto mene.
Među mnogobrojnim lažima američke vojne industrije
meni je i dalje najdraža tvrdnja
da se uskraćivanje sna ne može smatrati mučenjem.
Budnost je presudna.
Čak i najdiscipliniraniji um može postati umoran…
nestrpljiv,
brzoplet,
nemaran.
Glazba dobro dođe da mi skrene misli.
Da se usredotočim.
Da glas u glavi ne odluta.
Moja je procedura čisto logistička,
oštro fokusirana namjerom.
Ja ne zauzimam strane.
Nije na meni da formiram ikakvo mišljenje.
Tko me može platiti, ne mora tratiti vrijeme da me pridobije za neki cilj.
Ja ne služim nikakvom bogu ni državi.
Ne nosim nikakvu zastavu.
Moja djelotvornost proistječe iz jedne jednostavne činjenice.
Mene
baš
živo
boli
kurac.
U ovom dometu
pad podzvučnog zrna nije problem.
Samo trebam puls spustiti ispod 60 i odmjereno pritisnuti okidač
da starinsko staklo ne skrene putanju.
Drži se plana.
Predviđaj, ne improviziraj.
Nikomu ne vjeruj.
Ne prepuštaj prednost drugima.
Vodi samo onu bitku za koju si plaćen.
Izbaci empatiju. Empatija je slabost.
Slabost je ranjivost.
U svakom trenutku
postavljaj si pitanje: „Što ja imam od toga?”
To je cijena.
Za to se moraš opredijeliti.
Ako želiš uspjeti.
Samo to.
Jebiga.
E, ovo…
još nisam doživio.
Što bi Isus učinio?
A što bi učinio John Wilkes Booth?
Nitrometan. U atomiziranom obliku.
Kao da ribam oči i brijem jezik, dođe na isto.
Učinio si što si mogao.
Smiri se. Diši.
Hej!
Pa poprilično ste vi to milja skupili, g. Unger.
Svaka čast.
Uživajte.
Kako je to moguće?
- Nečuveno. - A eto.
Da to kažem klijentu? „A eto”?
To je problem. A nego što bi drugo bilo? U najmanju ruku problem.
Prilika nam se sad neće pružiti tko zna koliko.
Pa jebote!
Ponudit ću mu ispravak. Reći ću da ćemo poduzeti što god bude trebalo.
Javi mi čim…
Putovnicu.
Kapa.
Pozor, uskoro počinje ukrcaj putnika na letu 1258 za Santo Domingo.
Danas nudimo putne vaučere
onim putnicima koji su spremni prihvatiti kasniji let.
Obratite se našim djelatnicima.
Hvala što ste se odrekli mjesta, g. Bunker.
Ostvarili ste pravo na vaučer za sobu,
kao i besplatno piće na letu sutra.
Letite sutra rano ujutro ravno u Santo Domingo.
Može tamo.
- Da vam stavim… - Ne, hvala.
Hvala vam.
DRUGO POGLAVLJE: DOMINIKANSKA REPUBLIKA / SKROVIŠTE
- Intenzivna, četiri. Četiri! - Četiri.
O, ne!
Nemoj da ti čuje glas.
Mora se naspavati.
Prate krvari li iznutra.
Dobila je drugu transfuziju i nakljukali su je analgeticima.
Bilo ih je dvoje.
Može ih opisati, nisu se maskirali. Jedna je žena.
Nije bila pljačka. Rekla mi je da…
- Mogla bi… - Polako.
„Ima i gorih stvari od onog što su mi radili.” Ponavljala mi je to.
Daj zamisli!
Gorih stvari?
Rekla je da je za vrijeme…
napada,
muškarca ubola, protrčala kroz staklo, sakrila se džungli…
Marcuse, diši.
Otišli su u zelenom autu sa svjetlom.
Kao na taksiju, jebote. Zamisli!
Svjesna je da nešto smije, a nešto ne smije reći
ako je budu ispitivali.
Bio si dobar prema mojoj sestri. Voli te.
Nisam se petljao.
- Ali ovo… - Marcuse.
Došli su po tebe, a svjedoka ne bi ostavili.
Marcuse, slušaj me sada dobro.
Obećavam ti, kunem ti se,
isključit ću mogućnost da se ovakvo što ikad više ponovi.
Smije putovati.
A danas će je prebaciti u privatnu bolnicu u Punta Cani, kao što je i dogovoreno.
Ne! Ne smiješ…
Jesi li dobro?
Da te vidim.
Jako sam se bojala da ne bih nešto rekla.
Ali nisam.
Što god da su govorili,
što god da je on radio,
ništa im nisam rekla.
Ne samo o tebi.
Ni o čemu.
Ponosio bi se mnome.
- Bila sam jaka. - Znam da jesi.
Je li gadno?
Vidjet ću i sama, je li?
Rekla sam sebi:
„Ako ne izdržim,
ako ne preživim,
nikad ga više neću vidjeti.”
To ne bih podnijela.
I zato sam se zainatila.
- Odmori se sad. - Odmaram se.
VOZAČ: LEO RODRIGUEZ
NA RUKE DOLORES, ODVJETNIČKI URED E. HODGES
OBAVEZAN POTPIS
Želite li radije da ide žurno?
Za tu cijenu bit će dostavljeno za dva dana,
unutar radnog vremena, gospodine…
Madison.
Ti si kriv, Leo,
što uplićem posao u privatni život.
Drži se plana.
Predviđaj, ne improviziraj.
Nikomu ne vjeruj.
Ne prepuštaj prednost drugima.
Vodi samo onu bitku za koju si plaćen.
Oprostite, kasnim. Izbaci empatiju.
Empatija je slabost.
Slabost je ranjivost.
U svakom trenutku postavljaj si pitanje:
„Što ja imam od toga?”
To je cijena.
Za to se moraš opredijeliti.
Ako želiš uspjeti.
Samo to.
Jebote, čovječe! Pa smjena mi je tek počela!
Pokazat ću ti, može?
Uzmi ga.
Unutra ti je i kurton. Slobodno se posluži.
Uzmi novčanik ako hoćeš.
Što još? Hoćeš moj radio?
Reci mi koga si povezao prije tri dana, Leo.
Molim?
Tri dana?
Stani! Nemoj! Reći ću ti.
Onog manijaka i ženu? S privatnog aerodroma. Na njih misliš?
Pokupio sam ih oko podneva. Taman prije ručka.
Čekao sam, nigdje nikoga. Loš dan, loš tjedan.
Htio sam se pokupiti, ali onda je sletio aviončić.
I eto neko dvoje ludih k'o kupus. Ženska, kao štapić za uši.
A tip s njom?
Toga treba voditi na uzici. Usereš se kad ga vidiš.
Prepričaj mi apsolutno sve o njima čega se možeš sjetiti.
Nema problema. Samo sam ih vozio.
Rekli su, vožnja u oba smjera, autocestom 1 na sjever.
A onda u džungletinu, vozili smo se sto godina.
Pokazali su mi na Googleu, dovezao sam ih.
Morao sam poslušati.
Došli smo na privatni posjed, a meni su rekli da čekam.
Nije ih bilo…
otprilike jedan sat.
Sljedeći izlaz.
Bio sam gladan i fućkalo mi se koliko će taksimetar otkucati.
Htio sam ih ostaviti. To ne smijem, ali malo je falilo.
Uvezi se unutra.
Vratili su se uvečer.
Tipu je noga bila krvava i sva sjebana.
Vratio sam ih na aerodrom kako su i tražili.
I gotovo.
Mogu?
Hoćeš ti?
Pitaj me što god hoćeš. Bilo što!
Ne znam tko su. A ne zanima me ni tko si ti.
Bez uvrede.
A da ja sad lijepo izađem i ostavim ključeve? Vratit ću se pješice…
I…
To je sve, g. Cunningham. Sretan vam put.
TREĆE POGLAVLJE: NEW ORLEANS / ODVJETNIK
New Orleans.
Divni, vlažni New Orleans.
Tisuću restorana, a jedan jelovnik.
Ondje me profesor Hodges nagovorio da odustanem od studija prava
i da ga pokušam zaobići.
U Sjedinjenim Državama ima više od 50 000 skladišnih objekata.
Ja imam spremišta u njih šest.
Jednom kad automatske uplate presuše,
zamišljam epizodu Skladišnih ratova u kojoj će presjeći lokot na mom skladištu
i vidjeti što je unutra.
JEANFREAUOVA ŽELJEZARIJA
Dolores.
Jesam li ti falio?
Nadzorne kamere i brava na automatsko zaključavanje iz 80-ih.
Zastarjela rješenja za teške sigurnosne probleme.
Hej!
Baš ti hvala, stari.
Spasio si me.
Jedan, jedna tisuća.
Dva, jedna tisuća.
Tri, jedna tisuća.
Četiri, jedna tisuća.
Pet, jedna tisuća.
Šest, jedna tisuća.
Sedam, jedna tisuća.
- Jedva čekam. - Znam.
Sve štima?
- Štima. Samo jedna danas? - Samo jedna.
Ajoj!
- Ugodan dan. - Vidimo se.
Zdravo, Dolores.
Kako ste…
ODVJETNIK ZA MEĐUNARODNU TRGOVINU
Bože mili!
- Bože mili! - Prestani to ponavljati.
- Što je, Dolores? - Oprostite.
Rekao sam da šaljem mejl…
Bože dragi.
Gdje ti je pamet? Zašto si ovamo došao?
Ovo je jako čudno za tebe, prijatelju. Što te spopalo?
Ne znam što bih ti ja mogao reći
a da bi to iole opravdalo rizik u koji se upuštaš.
Hajde.
Kako god on kaže.
Ludost.
To drukčije ne može opisati. Ludost.
Pa ne ljutiš se valjda na mene.
Oprostite. Otvorila sam vanjska vrata.
- Dolores. - FedEx…
Ja se trebam ispričati tebi. Zaista mi je žao.
Očito je posrijedi neki nesporazum.
Molim te, udahni.
I malo mućni glavom.
Sve ćemo začas riješiti, dušo. Časna riječ.
Kad on shvati koliko je nepromišljen.
Otišao si kući?
Pa kako, ako si znao da su mi ruke…
Sigurno si znao da mene nitko neće ništa pitati.
- A otišao si doma? - Tko su oni?
Tko su oni?
Prvo i prvo, koga briga?
Preko fakture sam samo preletio pogledom, ali to je sporedno.
Kad netko promaši metu, posljedice su automatske.
Makar i ružne, obveza su prema klijentu i branši.
Prisilili su me da se iskupim vrlo bijesnom, vrlo moćnom čovjeku.
Nije mi na pamet palo da bi mogao otići kući.
Ni u bunilu.
Koji ti je?!
Ponašaš se djetinjasto.
Ali nije još kasno.
Ovaj fijasko još se može popraviti,
ali samo ako ti nestaneš.
A pretpostavio sam da već jesi.
U novcu plivaš.
Uvelike zahvaljujući meni.
Zašto ga onda ne trošiš na drugom kraju svijeta pod nekim svojim pseudonimom?
Ne vjeruješ mi. Izgubio si povjerenje u mene. Dobro onda.
Za to sam sâm kriv.
Ali nakon toliko vremena i uloženog truda,
mislio sam da se razumijemo.
Tu je negdje.
Znam da imaš kopije, Eddie.
O meni, svima, od A do Ž.
Ti to ne bi pohranio u oblak.
A ni iznio iz ovog ureda.
Takvo što ne postoji.
Svi su moji poslovi bili na ta dva laptopa.
A sad više nisu.
Komu ti to utjeravaš strah u kosti?
Nećeš uspjeti. U ovom zlu nema ništa dobro.
Tebi je jedina logična mogućnost
da se iz ovih stopa okreneš i izađeš odavde.
Pa se otisneš u svoj sljedeći život.
Želim ti sreću.
Polagano ćeš se utapati, a onda ću te ukloniti.
Neke krhotine tvog poslića u fušu možda će izazvati zbunjenost,
ali budući da ćeš ti netragom nestati,
potraga ostaje na mrtvoj točki.
Osim ako…
Trebam taj podatak, Edwarde.
A ti imaš sve manje vremena.
Jebi se.
Tri čavla od 7,5 centimetara. Nepušač u ranoj srednjoj dobi.
Oko 80 kilograma.
Trebalo bi trajati šest, sedam minuta.
Sranje!
Drži se plana.
Predviđaj, ne improviziraj.
Vodi samo onu bitku za koju si plaćen.
Nikomu ne vjeruj.
Preklinjala bih da ima ikakve koristi.
Imam imena koja tražiš.
Znam tko su oni.
Ali…
Prije nego što ti ih kažem, želim nešto zauzvrat.
Znam za što si sposoban, kako možeš…
prikazati situaciju.
Reći ću ti ta imena,
ali obećaj da nećeš ostaviti povoda sumnji.
Molim te.
Ne mogu tek tako nestati.
Mojoj djeci treba životno osig…
Izbaci empatiju.
Očito ipak preklinjem.
Empatija je slabost.
Slabost je ranjivost.
U svakom trenutku
postavljaj si pitanje: „Što ja imam od toga?”
To je cijena.
Za to se moraš opredijeliti.
Ako želiš uspjeti.
Samo to.
Da vam pomognem baciti to truplo?
Ja nisam loš čovjek.
Nisam.
Prvi dan tvog angažmana u Parizu
bio je 28. studenog, dakle, idi na N.
Pod N nađi redni broj 1128.
Jedan, jedan, dva, osam.
Prepoznat ćeš adresu.
Zbog…
PREKORAČENJE
…onog što se dogodilo,
na poleđini je dodatak.
To bi trebale biti dvije šifre za novčane doznake
namijenjene kooperantima koji tebe zanimaju.
Evidentirani su pod brojem računa. Koji je?
- Dva, tri, jedan. - T.
Opet prema rednom broju.
ST. PETERSBURG, FLORIDA
BEACON, NEW YORK
SVE PLAĆENO
Claybourne?
Klijent.
Nema nikakve sumnje da je čišćenje mukotrpan posao.
Blago rečeno.
Ako ne želiš da slagalicu slože,
ukloni pokoji dio.
A ostale raštrkaj.
Kako se ono kaže?
Dvaput mjeri, jednom reži.
Čak i ja moram sebe podsjetiti:
jedini životni put je onaj iza tebe.
Eto ga. Vaš je, g. Kincaid.
ČETVRTO POGLAVLJE: FLORIDA / ZVIJER
Za 200 metara vaše će odredište biti slijeva.
Sunčana država.
Gdje bi drugdje čovjek našao toliko istomišljenika?
Izvan kaznionice.
Valjda neće svi ostati na spavanju.
Ali idemo redom.
SREDSTVO ZA SPAVANJE
EKSTRA JAKO PIVO
KOCKARNICA PALMETTO
Možda ne bi bilo zgorega uvesti 30 dana detoksikacije za kreatin.
I eto te.
Budan si.
Oštro fokusiran.
Boli li te i kurac?
Diva, sjedni!
Diva, dođi!
Morat ću otprilike procijeniti
prema prosječnom pit bullu teškom između 20 i 25 kg.
Ona izgleda još krupnije.
Izbliza.
Upozorenje. Sadrži difenhidramin.
Ne uzimajte ako ste alergični na difenhidramin.
Javite se veterinaru
u slučaju povraćanja, proljeva ili pojačanog gubitka dlake.
Diva!
Drži se plana.
Predviđaj, ne improviziraj.
Nikomu ne vjeruj.
Vodi samo onu bitku za koju si pla…
Na krivu si se kuću namjerio!
Ti si onaj iz Dominikanske Republike?
Jesi, ha?
Znaš, većina…
To je cijena.
Za to se moraš opredijeliti.
Ako želiš uspjeti.
Samo to.
Dobro došli, gospodine… Grant.
Javit ćemo vam čim počne ukrcaj.
Putujete kući, nadam se.
Ne još.
Obavijest putnicima na izravnom letu 182 za La Guardiju.
Pozivamo putnike s malom djecom
i sve kojima je potrebna posebna pomoć…
PETO POGLAVLJE: NEW YORK / EKSPERTICA
Nadomak grada koji nikad ne spava.
Gotovo pa u žiži zbivanja.
Što to izvodiš?
Živiš među „normalcima”.
U ime Enterprisea, želim vam sigurnu vožnju, g. Malone.
Za aktivnu profesionalku,
prigradsko naselje.
Neuobičajen odabir.
IBUPROFEN
Leo ju je usporedio sa štapićem za uši.
Pa dobro je i rekao.
…i pada, vjetar zapadni-sjeverozapadni, puše brzinom 30 kilometara na sat.
Lagani snijeg ili susnježica te hladnoća nastavljaju se i sutra.
Dnevna temperatura -2°C, noćna -9°C.
Najviša temperatura sutra -4°C. Zapadni-sjeverozapadni…
Dakle ovako.
Opće je poznato da kad ženu nađu ubijenu,
glavni je sumnjivac uvijek muž ili dečko.
Pogotovo ako nije seksualno zlostavljana.
No dobro,
možda nije baš opće poznato.
Ne znam je li to umjetnost, ali…
Stanite…
Dugo sam bila tako disciplinirana.
A sad mi je žao što nisam stalno jela sladoled.
- Da donesem jelovnik? - Ne treba, hvala, Carle.
Nešto bih popila ako smijem. Izbor viskija molim.
- I moju bocu. - Sa zadovoljstvom.
Ne jedno piće, naravno, nego mnogo njih.
Reci mi bar da je Hodges mrtav.
Da je umro u mukama.
Posluži se.
Chef pošalje sve što misli da bi mi se moglo svidjeti.
Ovo je jelo njegov zaštitni znak. Izvanredno je.
Ni u gradu nećeš naći ništa bolje.
Bilo bi nepristojno od tebe
da mi se ne pridružiš u mojoj posljednjoj večeri.
Bojiš se otrova?
Pretpostavljam da si posjetio i adrenalinom napumpanog Floriđanina.
- Nije ga šteta. - Izvolite.
Baš ste brzi.
Mogu li vam opisati odabir?
Dok vi završite, neće više nijedan ostati.
Živjeli.
Odbijaš i piće?
O, Isuse.
Ako ti to išta znači,
ja tvoju prijateljicu ne bih uplela.
Nisam sudjelovala u onom što je doživjela.
Izrazila sam neslaganje s njegovim metodama.
Ali i sam si vidio koliko on…
prihvaća…
Dobiješ ime, dobiješ adresu. Ti s time nemaš veze.
Svi smo mi tu i tamo morali nekog civila ukloniti s puta da ostvarimo cilj.
Kad sam tek počela, iznenadilo me za što sam sve sposobna.
Koliko mi je to bilo lako.
Šokantno.
A ipak sam samu sebe uvjeravala da neke stvari nikad neću raditi.
Motivirao me novac.
A njime sam,
kad ga dovoljno skupim, mogla kupiti drugi život.
Još jedna laž koju si prodajemo.
Kad ti je, recimo, posljednji put palo na pamet da se zapitaš
zašto toliko prezireš onoga koga držiš na nišanu?
Bolje da znaš što manje.
Što je jednom okrutno, drugom je pragmatično.
Lovac ode u šumu
i ugleda grizlija.
Većeg u životu nije vidio.
Digne pušku i opali.
Medvjed padne,
lovac jurne, ali začudo, ne nađe ništa.
Ni medvjeda, ni slomljene grančice, ni krv.
Kadli najednom
grizli ga obgrli svojom ručerdom pa mu objasni:
„Ti si pucao.
Promašio si.
Dakle, ja ću se sad najesti ili ću te,
a o tome odlučuješ ti,
sodomizirati.”
Naravno, lovac se odlučio za život.
Sutradan
lovac se vrati u šumu
s puno većom puškom.
I opet spazi medvjeda.
Nacilja, opali, medvjed padne.
Lovac se zaleti. Od medvjeda ni traga, a onda ga ugleda pokraj sebe.
Medvjed mu reče: „Znaš što te čeka.”
Uslijedi poniženje.
Sutradan lovac otpješači natrag u šumu,
ovaj put s bazukom.
Ugleda medvjeda, nanišani ga, opali.
Bazuka se trzne i odbaci ga,
a on digne pogled kroz raspršeni dim,
i eto medvjeda, stoji nad njim, prekrižio ruke.
Medvjed zaškilji.
„Ne dolaziš ti ovamo radi lova, je li tako?”
Mogla sam stradati u nesreći, u otmici auta, pasti na ledu.
Ali došao si ovamo.
Da sad vrisnem,
svejedno bih mogla poginuti.
Ti bi uspio izaći.
Najvjerojatnije.
Ali ne čistih ruku.
Zašto si ovako riskirao?
Željan sam razgovora.
Hvala na komplimentu, ali ne.
Došao si zato što nisi mogao odoljeti.
Mislio si da ćeš preko puta mene sjesti s čvrstom vjerom u sebe.
Kao kad si nedavno naslonio oružje na rame
i nekako
promašio.
Kako je to moguće?
Toliko sam se dugo pripremala za ovaj trenutak
da sam s uma smetnula pomisao da će ikada doći.
Sve u redu?
Završili smo. Možete sve odnijeti.
Izvrsno.
Da nemaju možda sladoleda, Carle?
Željeli ste pogledati izbor deserta?
Ne. Ne treba.
Drži se plana.
Predviđaj, ne improviziraj.
- Ne vjeruj… - Stigli smo?
Još malo?
Ne bih se htjela miješati, ali možda uz rijeku?
Posljednje trenutke proživljavam svjesna da su posljednji.
Ne bih to poželjela ni neprijatelju.
A to si u ovom trenutku ti.
Zapamtit ćeš naš razgovor.
Hoćeš.
Kada tebi kucne čas.
Neće ti se pred očima odvrtjeti tvoj život, nego moj.
To će mom duhu vjerojatno biti jedina prilika da te opsjeda.
Budi kavalir, pomozi.
Nikomu ne vjeruj.
To je cijena.
Ako želiš uspjeti.
Ovaj će biti opasan.
Budući da je trud koji policija ulaže
proporcionalan žrtvinom imovinskom stanju.
Ma 'ko ga jebe.
ŠESTO POGLAVLJE: CHICAGO / KLIJENT
Ima jedna kvaka s bogatstvom.
Što ga više imaš, to je teže ostati nezamijećen.
Pogotovo ako naručiš unikatne tablice.
DEVET MINUTA PJEŠICE
DUPLIKATOR BEŽIČNOG KLJUČA
Stigli ste na odredište.
Mislim da ovaj nije iz Mossada.
Iz Mense sigurno nije.
Sretno sa slaganjem riječi!
ČLANSTVO: JEDAN TJEDAN PROBNO
Ne ostavljaj repove za sobom, pokupi sve što visi.
Sajonara, Sjeverna Ameriko.
Molim vas, parafirajte tu i tu.
Da sve bude cakum-pakum.
PODIZANJE SREDSTAVA I OSTALO
Savršeno.
Zaključili ste poslovanje s nama, sve je prebačeno na vaš račun na Karibima.
Nadam se da ćemo ubrzo opet surađivati, g. Jefferson.
Samo da napomenem,
naši savjetnici za upravljanje imetkom
rado će vam izložiti naš probrani investicijski portfelj.
Zanimljivo.
Dečki, ne tu.
Dečki, produžite. Hvala.
Tako, da.
Browning. Smith & Wesson. Colt.
Ako hoćeš nešto drugo, nabavit ću.
Što ti je zapelo za oko? .380? Jamesu Bondu je odgovarao.
A ovo? Trideset i osmica koja prosipa crijeva?
A imam i Desert Eagle, ako ti treba nešto lako prenosivo što bi i jelena srušilo.
Očito znaš baratati subkompaktnim Glockom.
A nosiš i svoj prigušivač. Kapa dolje.
Dobar si ti. Drugi put, popust.
Ovo je dosta.
- Hoćeš municiju? - Ne, hvala.
Neće municiju.
Dobro došli, gospodine… Hartley.
Prvi put ste tu.
Uživajte u vježbanju.
Nova novcata.
Stvarno mi je žao.
Nije to nenormalno.
Nenormalno se voziti na posao 145 km u svakom smjeru.
Da.
Pa da onda zaključiš: „Ovo je užas, neću to raditi.”
A već se sljedeći dan voziš 145 km tamo i 145 km natrag.
Imaš potpuno pravo.
Rekao sam ti. Ne slušaš me.
Pitaš me: „Clay, što je taj bitcoin?
Što je kratka prodaja?”
Ja ti objasnim, ti se oduševiš.
- Ali ovo… Ne slušaš me. - Ma slušam.
- Pa što onda čekamo? - Idemo.
Na posao.
Kao da ti meni veliš: „Intervalni trening."
A ja na to kažem: „Kakav? Intervalni? Ma neću.”
KOPIRANO!
Što će ti trojanski konj kad imaš dostavu hrane?
Ni muha ne može nikamo proći
sve dok milijarder ne poželi lubenicu densuke.
Došli su po tebe, a svjedoka ne bi ostavili.
Jako sam se bojala da ne bih nešto rekla.
Ne znam tko su. A ne zanima me ni tko si ti.
Kad netko promaši metu, posljedice su automatske.
- Ipak preklinjem. - Na krivu si se kuću namjerio!
Kao kad si naslonio oružje na rame i nekako… promašio.
Kad mu vidim oči,
bit će mi jasno što slijedi.
Neka porezna olakšica mora postojati.
Očekujem da pomakneš nebo i zemlju, i točka.
H… Hej!
Nećeš me razočarati ti,
bit ću razočaran sobom i ostalima što te nismo prije smijen…
Koji ku…
Kako si…
Dobro.
Ja…
Čujemo se, Marvine.
Nazvat ću te poslije.
Prekidam vezu, jebote.
Ja…
Da nitko ne izgubi živce.
Nisam primijetio…
Slušam.
Sigurna zgrada, je li? Božićnica će im ove godine biti tanka.
Ja…
Gotovinu ne držim ovdje.
Mogu tražiti da je dostave. Ne?
Dobro, a kako ti onda točno mogu pomoći?
Došao sam vam pokazati kako je do vas lako doći, g. Claybourne.
I da vas pitam postoji li neki problem.
Postoji li… Problem?
Ne, naravno da ne.
Trebam li možda znati tko si ti?
Imena i lica ne pamtim kao nekad.
Dobro.
To je adresa.
Broj 3, Rue du Grev…
I dalje mi…
Stani.
Ti.
Nisam znao.
Molim te, saslušaj me.
Da ti odgovorim: problem ne postoji.
Ne zamjeram ti ni zbog čega što se dogodilo.
Ili nije.
To neka bude jasno kao dan.
Odmah nakon… incidenta,
primio sam telefonski poziv.
Rekli su mi da se plan izjalovio.
Ja sam na to odgovorio: „Nitko nije savršen.”
Priznajem, raspitao sam se kakva je inače procedura u tim okolnostima.
A oni… on, onaj odvjetnik, Hedges,
upozorio me da bi u ovom iznimno rijetkom slučaju bilo pametno da se osiguram
i spriječim negativne posljedice.
Sjećam se da sam pomislio: „Zašto bi to bila moja odgovornost?”
Molim te, moraš shvatiti da cijela ta…
Nisam u tome imao nikakvog iskustva.
Izgubio sam nešto novca, pa, sebično, nisam želio negativne posljedice.
Na kraju smo se dogovorili da za dodatnih 150 tisuća
trag bude izbrisan.
To je doslovce sve što su mi rekli. „Odred za čistoću.”
Citiram njega.
Ja sam onda deponirao dogovoreni iznos
i nisam na to više ni pomislio.
Sve dok…
Zapravo želim reći, sasvim jasno i glasno,
da između tebe i mene ništa nije sporno.
Ama baš ništa.
Što se mene tiče,
mi smo kvit.
Znatiželjan sam.
Provalim vam u kuću,
usred noći, s prigušivačem na pištolju,
a vi pojma nemate što tražim tu.
Budem li se morao vratiti,
možda radioaktivna mrvica na vašoj najdražoj šalici za kavu.
Spora smrt, samo da znate,
od bolne facijalne nekroze.
Ili tragičan pad u okno dizala što vodi do vašeg penthausa.
Kunem se,
smislit ću nešto primjereno.
EPILOG: DOMINIKANSKA REPUBLIKA
Potreba za osjećajem sigurnosti.
Klizak je to teren.
Sudbina je placebo.
Jedini životni put
onaj je iza tebe.
Ako u ono malo vremena koliko ga svi dobijemo
to ne uspiješ prihvatiti…
onda možda nisi jedan od tih malobrojnih.
Možda si isti kao ja.
Jedan od mnogobrojnih.
Prijevod titlova: Sandra Mlađenović